Глиа 1. ФІНАНСИ ТА ФІНАНСОВА СИСТЕМА29
Фондова концепція наголошує, що класифікацію слід здійснювати, виходячи з особливостей фінансових фондів, властивих національній економіці. В цьому разі фінансову систему утворюють бюджет, позабюджетні фонди, кредитний фонд, страховий фонд, фінансові ресурси суб'єктів господарювання, з подальшою диференціацією типів та видів фінансових фондів. Водночас вважають, що гака позиція мас як переваги, так і недоліки. Один із них полягає в тому, що за фондовою теорією фінансова система видається наслідком дії фінансового механізму, певним результатом, що оформлює та формалізує фінансові відносини. Інституційна концепція виходить із функціональної своєрідності окремо існуючих фінансових інститутів, таких як державні доходи, державні видатки, страхування, державний і банківський кредити, грошовий обіг тощо. Водночас за такого підходу залишаються малозрозумілими систематизаційні ознаки, що пояснюють єдність фінансових механізмів, які діють спільно лише у кінцевому випадку. Посуб'ектпа концепція базується на визначенні органу, що керує фондом чи інститутом або володіє речовим правом того чи того виду щодо мобілізованих фінансових ресурсів. Розрізняють бюджет, позабюджетні фонди, фінанси суб'єктів господарювання, страховий та кредитний фонди, муніципальні фінанси, інвестиційні фонди тощо. Подібний метод систематизації є також невдалим, оскільки побудований за ознаками, що мають службовий характер і не пов'язані з природою та суттю фінансів і фінансових відносин, оскільки покладення функції на певний Некоторьіе аспекти расширспия предмета фипансового права в Российской Федерации: проблемі>і и перспективи/ Е. М. Ашмарина. — М.: Полиграф ОПТ, 2004. - С. 33-34. 1 Соколова 3. Д. Правовьіе основи финансовой системи России / отв. 2 Запольский С. В. О ирироде понятий «финансовая система России» / державним орган і зняття такої функції, так само як і наданий прана ведення діяльності певного виду, не можна визнавати і)б'(і< її і ш і и м критерієм. Усе викладене свідчить про зазначену вище відсутність узагальнених підходів до розуміння природи, змісту та суті фінансової системи1. Якщо ж говорити про фінансове право, то його норми, як уже зазначалося, регулюють далеко не весь спектр інституцій та операцій, що виконуються на фінансових ринках, а зосереджуються переважно на сфері публічних фінансів. З точки зору фінансово-правового регулювання, фінансова система України — це, по-перше, сукупність фінансово-право-них інститутів, кожен із яких сприяє утворенню публічних фондів коштів, перерозподілу та використанню їх ресурсів або безпосередньо виконанню функції фондів грошових коштів; по-друге, сукупність відносин, що супроводжують публічну фінансову діяльність. Фінансова система складається із ланок, що характеризуються специфічними формами та методами формування, розподілу і використання грошових фондів, але загалом функціонують у взаємозв'язку і взаємодії. Фінансову систему України утворюють такі ланки: І. Публічні державні й муніципальні фінанси. Включають централізовані та децентралізовані фонди: 1. Публічні централізовані фонди — Державний бюджет України та місцеві бюджети. 2. Публічні позабюджетні централізовані фонди — фонди соціального призначення (Пенсійний фонд України, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів), фонд національної системи страхування вкладів (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб). 3. Державний і муніципальний кредити. ' Так, у науці фінансового права з'явилася пропозиція класифікувати фінансову систему за матеріальним змістом відносин: на фінансування, запозичення, страхування, заощадження. Див. Пишний А. Г. Правовий статус державних банків в Україні: автореф. дис. на здобуття наук, ступеня канд. юрид. наук. — К.: [н-т законодавства Верховної Ради України, 2008. — С. 15.
4. Державне обов'язкове особисте і майнове страхування. 5. Фонди державних (муніципальних) фінансових установ, у тому числі банків. 6. Децентралізовані державні та муніципальні фонди (створюються державними та комунальними підприємствами, яким було передано державне й комунальне майно). //. Фінанси суб'єктів господарювання: 1. Фонди підприємницьких товариств. 2. Фонди непідприємницьких товариств1. Якщо виходити з інституційної концепції побудови фінансової системи, слід зазначити таке. В науці фінансового права під елементом (частиною) фінансової системи розуміють фінансо-во-праїшішй інститут, що має матеріальний (предметний) зміст, взаємопов'язаний із внутрішньою та зовнішньою його формами. Як будь-який інститут права, фінансово-правовий інститут становить систему взаємопов'язаних норм, що регулюють відносно самостійну сукупність суспільних відносин у сфері фінансової діяльності держави та органів місцевого самоврядування. Кожен такий інститут характеризується правовими, економічними властивостями, а деякі з них (наприклад, бюджетна система) — і політичними якостями. Будь-який інститут фінансової системи виконує певну функцію: або фонду грошових коштів (такими є бюджети всіх рівнів, фінанси підприємств), або методу, що сприяє нормальній роботі фінансової системи держави (такою є грошова система), або мобілізації грошових коштів до відповідних фондів держави (такою є податкова система)2. До предмета дослідження окремих фінансово-правових інститутів, відповідно, належать грошова, бюджетна, податкова системи, система державного та муніципального кредиту, майнового та особистого страхування, фінанси суб'єктів господарювання, фінанси населення, банківська система тощо. Коротко їх можна охарактеризувати так.
|